ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ЕМСЕФ®

(EMCEPH®)

Склад:

діюча
речовина:
сeftriaxonе;

1 флакон
містить
цефтриаксону
1000 мг у вигляді
цефтриаксону
натрію.

Лікарська
форма.
Порошок для
розчину для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
кристалічний
порошок від
білого до
жовто-оранжевого
кольору.

Фармакотерапевтична
група.

Антибактеріальні
засоби для
системного застосування.
Інші
бета-лактамні
антибіотики.
Цефалоспорини
ІІІ
покоління.
Цефтриаксон. Код
АТХ J01D D04.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Бактерицидна
активність
цефтриаксону
зумовлена
пригніченням
синтезу
клітинних
мембран.
Цефтриаксон
активний in vitro
відносно
більшості
грамнегативних
і
грампозитивних
мікроорганізмів.
Цефтриаксон
характеризується
дуже великою
стійкістю до
більшості
β-лактамаз (як
пеніциліназ,
так і
цефалоспориназ)
грампозитивних
і грамнегативних
бактерій.
Цефтриаксон
активний
відносно
таких
мікроорганізмів
in vitro і при
клінічних
інфекціях:

грампозитивні
аероби: Staphylococcus aureus (у
тому числі
ті, що
утворюють
пеніциліназу),
коагулазо-негативні
стафілококи, Streptococcus pneumoniae, Streptococcus
групи A (Str.
рyogenes), Streptococcus
групи B (Str.
agalactiae), Streptococcus viridans.

Примітка.
Стійкі до
метициліну Staphylococcus spp., а
також
більшість
штамів Enterococcus
(наприклад, E. faecalis, Enterococcus faecium
та Listeria monocytogenes)
виявляють
стійкість до
цефалоспоринів,
у тому числі
цефтриаксону;

грамнегативні
аероби: Aeromonas spp., Alcaligenes spp.,
Branhamella catarrhalis (що
утворюють і
не утворюють
β-лактамази), Citrobacter spp., Enterobacter spp.
(деякі штами
резистентні),
Escherichia coli, Haemophilus ducreyi,
Haemophilus influenzae, Haemophilus parainfluenzae, Moraxella spp., Morganella
morganii, Neisseria gonorrhoeaе, Neisseria meningitidis, Plesiomonas
shigelloides, Proteus mirabilis, Proteus vulgaris, Providencia spp.,
Pseudomonas aeruginosa (деякі
штами
резистентні),
Salmonella spp. (у
тому числі S. typhi), Klebsiella spp. (у тому
числі K.
pneumoniae), Serratia spp.
(у тому числі S. marcescens), Shigella spp.,  Vibrio  spp.,  Yersinia  spp. (у
тому числі Y. enterocolitica).

Примітка.
Багато
штамів
вищезазначених
мікроорганізмів,
які мають
множинну
стійкість до
таких
антибіотиків
як
пеніциліни,
більш ранні
цефалоспорини
та
аміноглікозиди,
є чутливими
до
цефтриаксону.

Treponema pallidum
чутлива до
цефтриаксону
in vitro і в
дослідах на
тваринах.
Клінічні
дослідження
показують, що
цефтриаксон
ефективний
для
лікування
первинного і
вторинного сифілісу,
за винятком
клінічних
штамів P.
аeruginosa, стійких
до
цефтриаксону;

анаероби:  Bacteroides
spp. (чутливі до
жовчі), Clostridium
spp. (за
винятком C. difficile), Fusobacterium
spp. (за
винятком F. mortiferum та F.
varium), Peptococcus spp.,
Peptostreptococcus spp.

Примітка.
Багато зі
штамів Bacteroides
spp., які
продукують β-лактамази
(зокрема, B.fragilis), стійкі
до
цефтриаксону.

Фармакокінетика.

Цефтриаксон
відрізняється
тривалим часом
напіввиведення,
який у
здорових
дорослих
становить
приблизно 8
годин.
Концентрація
у плазмі
крові після
внутрішньовенного
введення
дорівнює
такій після
внутрішньом’язового
введення. Це
означає, що
біодоступність
цефтриаксону
після
внутрішньом’язового
введення
становить 100 %.
Після
внутрішньовенного
введення
цефтриаксон
швидко
проникає у
тканинну
рідину, де
протягом
більше 24
годин підтримуються
бактерицидні
концентрації
щодо чутливих
мікроорганізмів.

Виведення.

Період
напіввиведення
цефтриаксону
у здорових
дорослих
становить
приблизно 8
годин. У
немовлят у
перші 8 днів
життя, а
також в осіб
віком понад 75
років період
напіввиведення
у середньому
у 2-3 рази
більший. У
дорослих 50-60 %
цефтриаксону
виводиться у
незміненому
вигляді нирками
і 40-50 % – з жовчю.
Кишкова
флора
перетворює
цефтриаксон
у неактивні
метаболіти. У
новонароджених
дітей
нирками
виводиться
приблизно 70 %
дози. У
хворих із нирковою
або
печінковою
недостатністю
фармакокінетика
цефтриаксону
змінюється незначною
мірою,
відзначається
лише незначне
збільшення
періоду
напіввиведення.
Якщо
порушена
лише функція
нирок,
збільшується
виведення з
жовчю, якщо
порушена
функція
печінки, збільшується
виведення
нирками.

Зв’язування
з білками.

Цефтриаксон
оборотно
зв’язується
з альбуміном,
причому
ступінь
зв’язування
зменшується
зі
зростанням
концентрації,
наприклад,
знижуючись з
95 % при
концентрації
у плазмі
крові менше 100
мг/л до 85 % при концентрації
300 мг/л. Завдяки
нижчій
концентрації
альбуміну у
тканинній
рідині частка
вільного
цефтриаксону
в ній вища,
ніж у плазмі
крові.

Проникнення
у
цереброспінальну
рідину.

У дітей,
у тому числі
новонароджених,
цефтриаксон
проникає у
запалені
мозкові
оболонки.
Концентрація
цефтриаксону
у цереброспінальній
рідині при
бактеріальному
менінгіті
становить 17 %
від
концентрації
у плазмі
крові, що
майже в 4 рази
перевищує
концентрацію
при
асептичному
менінгіті.
Через 24
години після
внутрішньовенного
введення
цефтриаксону
у дозі 50-100 мг/кг
маси тіла у
цереброспінальній
рідині
спостерігаються
концентрації
цефтриаксону,
які перевищують
1,4 мг/л. У
дорослих
хворих з
менінгітом
після
введення
дози 50 мг/кг
маси тіла
через 2-24 години
досягаються
такі
концентрації
цефтриаксону
у
цереброспінальній
рідині, які в
багато разів
перевищують
мінімальні
інгібуючі
концентрації
для найрозповсюдженіших
збудників
менінгіту.

Цефтриаксон
проникає
крізь
плацентарний
бар’єр та у
малих
концентраціях
– у грудне
молоко.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
інфекцій,
збудники
яких чутливі
до
цефтриаксону:

–
інфекції
дихальних
шляхів,
особливо пневмонія,
а також
інфекції
вуха, горла і
носа;

–
інфекції
органів
черевної
порожнини (перитоніт,
інфекції
жовчовивідних
шляхів і травного
тракту);

–
інфекції
нирок і
сечовивідних
шляхів;

–
інфекції
статевих
органів,
включаючи гонорею;

–
сепсис;

–
інфекції
кісток,
суглобів,
м'яких
тканин, шкіри,
а також
ранові
інфекції;

–
інфекції у
хворих з
ослабленим
імунним захистом;

–
дисемінований
бореліоз
Лайма (стадії ІІ та
ІІІ);

–
менінгіт.

Періопераційна
профілактика
інфекцій при
хірургічних
втручаннях
на органах
шлунково-кишкового
тракту,
жовчовивідних
шляхів,
сечовивідних
шляхів і під
час
гінекологічних
процедур, але
лише у
випадках
потенційної
або відомої
контамінації.

При
призначенні
препарату
необхідно
дотримуватись
офіційних
рекомендацій
з антибіотикотерапії
та
рекомендацій
з профілактики
антибіотикорезистентності.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
цефтриаксону
або до
будь-якого іншого
цефалоспорину.
Наявність в
анамнезі
тяжких
реакцій
гіперчутливості
(наприклад,
анафілактичних
реакцій) до
будь-якого
іншого типу
β-лактамних
антибактеріальних
засобів
(пеніцилінів,
монобактамів
та карбапенемів).

Цефтриаксон
протипоказаний:

– недоношеним
новонародженим
віком ≤ 41
тиждень з урахуванням
терміну
внутрішньоутробного
розвитку
(гестаційний
вік+вік після
народження)*

– доношеним
новонародженим
(віком ≤ 28 днів):

із
гіпербілірубінемією,
жовтяницею,
гіпоальбумінемією
або
ацидозом,
оскільки
при таких
станах
зв’язування
білірубіну,
імовірно,
порушене*

які
потребують
(або
очікується,
що потребуватимуть)
внутрішньовенного
введення препаратів
кальцію або
інфузій
кальційвмісних
розчинів,
оскільки
існує ризик
утворення
преципітатів
кальцієвої
солі цефтриаксону
(див. розділи
«Особливості
застосування»
та «Побічні
реакції»).

* У
дослідженнях
іn vitro
було
показано, що
цефтриаксон
може витісняти
білірубін зі
зв’язку з
альбуміном
сироватки
крові, що
призводить
до можливого
ризику
розвитку
білірубінової
енцефалопатії
у таких
пацієнтів.

Перед
внутрішньом’язовим
введенням
цефтриаксону
слід
обов’язково
виключити наявність
протипоказань
до
застосування
лідокаїну,
якщо його
використовують
як розчинник
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Див.
інструкцію
для медичного
застосування
лідокаїну,
особливо
протипоказання.

Розчини
цефтриаксону,
що містять
лідокаїн,
ніколи не
слід вводити
внутрішньовенно.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Розчинники,
що містять
кальцій, такі
як розчин Рінгера
або розчин
Гартмана, не
слід використовувати
для
відновлення
препарату
Емсеф® у
флаконах або
для
подальшого
розведення відновленого
розчину для
внутрішньовенного
введення,
оскільки
може
утворитися преципітат.
Преципітати
кальцієвої
солі цефтриаксону
також можуть
утворюватися
при
змішуванні
цефтриаксону
із
кальційвмісними
розчинами в
одній
інфузійній
системі.
Цефтриаксон
не можна
вводити
одночасно з
розчинами
для
внутрішньовенного
введення, що
містять
кальцій, у
тому числі з
кальційвмісними
розчинами для
тривалих
інфузій,
такими як
розчини для парентерального
харчування,
за допомогою
Y-подібної
системи.
Однак решті
пацієнтів,
крім
новонароджених,
цефтриаксон
та кальційвмісні
розчини
можна
вводити
послідовно,
один після
одного, якщо
між
інфузіями ретельно
промити
систему
сумісною
рідиною. У
дослідженнях
іn vitro з
використанням
плазми
пуповинної
крові дорослих
та
новонароджених
було показано,
що
новонародженим
загрожує
підвищений ризик
утворення
преципітатів
кальцієвої
солі
цефтриаксону
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Протипоказання»,
«Особливості
застосування»,
«Побічні
реакції»).

Сумісне
застосування
препарату з
пероральними
антикоагулянтами
може
посилювати
ефект проти
вітаміну К та
ризик
кровотечі.
Рекомендується
часто
перевіряти
міжнародне
нормалізоване
співвідношення
та належним
чином
корегувати
дозу
антивітаміну
К як під час,
так і після
терапії
цефтриаксоном
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Існують
суперечливі
дані щодо
потенційного
посилення
токсичного
впливу
аміноглікозидів
на нирки при
їх
застосуванні
разом із
цефалоспоринами.
у таких
випадках
слід
ретельно
дотримуватися
рекомендацій
із
моніторингу
рівня
аміноглікозидів
(та функції
нирок) у клінічній
практиці.

У
дослідженні in vitro при
застосуванні
хлорамфеніколу
у комбінації
із цефтриаксоном
спостерігалися
антагоністичні
ефекти.
Клінічна
значущість
цих даних невідома.

Не було
зареєстровано
випадків
взаємодії
між
цефтриаксоном
та
кальційвмісними
препаратами
для
перорального
застосування
або
взаємодії
між
цефтриаксоном
для внутрішньом’язового
введення та
кальційвмісними
препаратами
(для
внутрішньовенного
або перорального
застосування).

У пацієнтів,
які
застосовують
цефтриаксон,
можливі
хибнопозитивні
результати
тесту Кумбса.

Цефтриаксон,
як і інші
антибіотики,
може спричиняти
хибнопозитивні
результати
аналізу на
галактоземію.

Подібним
чином при
визначенні
глюкози у сечі
за допомогою
неферментних
методів результати
можуть бути
хибнопозитивними.
З цієї
причини у
період
застосування
цефтриаксону
слід
визначати
рівень
глюкози у сечі
за допомогою
ферментних
методів.

Порушень
функції
нирок не
спостерігалося
після
супутнього
застосування
великих доз
цефтриаксону
та потужних
діуретиків (наприклад,
фуросеміду).

Одночасне
застосування
пробенециду
не знижує
виведення
цефтриаксону.

Особливості
застосування.

Реакції
гіперчутливості.

Як і при
застосуванні
всіх
β-лактамних
антибіотиків,
повідомлялося
про випадки
серйозних
реакцій
гіперчутливості,
іноді з летальними
наслідками
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
випадку
тяжких
реакцій
гіперчутливості
застосування
цефтриаксону
слід негайно
припинити та
вжити
належних
невідкладних
заходів.
Перед
початком
лікування
слід встановити,
чи є у
пацієнта в
анамнезі
тяжкі реакції
гіперчутливості
до
цефтриаксону,
інших
цефалоспоринів
або інших
типів β-лактамних
засобів. Слід
з
обережністю
застосовувати
цефтриаксон
пацієнтам із
наявністю в
анамнезі
нетяжкої
гіперчутливості
до інших β-лактамних
препаратів.

Зареєстровані
випадки
тяжких
небажаних реакцій
з боку шкіри
(синдром
Стівенса-Джонсона
або синдром
Лайєлла/токсичний
епідермальний
некроліз);
однак
частота цих
явищ
невідома
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Взаємодія
з
лікарськими
засобами, що
містять
кальцій.

У
недоношених
та доношених
немовлят
віком менше 1
місяця
описані
випадки
утворення преципітатів
кальцієвої
солі
цефтриаксону
у легенях та
нирках із
летальними
наслідками.
Щонайменше
одному із цих
пацієнтів
цефтриаксон
та кальцій
вводили у
різний час та
через різні
внутрішньовенні
інфузійні
системи.
Згідно з
наявними
науковими
даними, не
зареєстровано
підтверджених
випадків
утворення
внутрішньосудинних
преципітатів,
крім як у
новонароджених,
яким вводили
цефтриаксон
та
кальційвмісні
розчини або
будь-які інші
кальційвмісні
препарати. У
дослідженнях
іn vitro
було
показано, що
новонародженим
загрожує
підвищений
ризик утворення
преципітатів
кальцієвої
солі цефтриаксону
порівняно з
пацієнтами
інших
вікових груп.

При
застосуванні
цефтриаксону
пацієнтам
будь-якого
віку
препарат не
можна змішувати
або вводити
одночасно з
будь-якими
розчинами
для
внутрішньовенного
введення, що
містять
кальцій,
навіть при
використанні
різних
інфузійних
систем або
введенні препаратів
у різні
інфузійні
ділянки. Проте
пацієнтам
віком від 28
днів
цефтриаксон
та
кальційвмісні
розчини
можна
вводити послідовно,
один після
одного, за
умови введення
препаратів
через різні
інфузійні
системи у різні
ділянки тіла
або заміни чи
ретельного
промивання
інфузійної
системи між
введенням
цих засобів
фізіологічним
сольовим
розчином, щоб
запобігти
утворенню
преципітату.
Пацієнтам,
які
потребують
постійних
інфузій кальційвмісних
розчинів для
повного
парентерального
харчування
(ППХ), медичні
працівники
можуть
призначити
альтернативні
антибактеріальні
засоби,
застосування
яких не
пов’язане із
подібним
ризиком
утворення
преципітатів.
Якщо
застосування
цефтриаксону
пацієнтам,
які
потребують
постійного
харчування,
визнано
необхідним,
розчини для
ППХ та цефтриаксон
можна
вводити
одночасно,
хоча і через
різні
інфузійні
системи та у
різні ділянки
тіла. Також
введення
розчинів для
ППХ можна
призупинити
на час
інфузії
цефтриаксону
та промити
інфузійні
системи між
введенням
розчинів
(див. розділи
«Протипоказання»,
«Побічні
реакції» та
«Несумісність»).

Діти.

Безпека та
ефективність
препарату у
новонароджених,
немовлят та
дітей були
встановлені
для доз,
описаних у
розділі
«Спосіб застосування
та дози». У
дослідженнях
було показано,
що
цефтриаксон,
як деякі інші
цефалоспорини,
може
витісняти
білірубін зі
зв’язку з
альбуміном
сироватки
крові.

Емсеф®
протипоказаний
недоношеним
та доношеним
новонародженим,
яким
загрожує
ризик розвитку
білірубінової
енцефалопатії
(див. розділ
«Протипоказання»).

Імуноопосередкована
гемолітична
анемія.

Випадки
імуноопосередкованої
гемолітичної
анемії
спостерігалися
у пацієнтів,
які
отримували
антибактеріальні
засоби класу
цефалоспоринів,
у тому числі
Емсеф® (див.
розділ
«Побічні
реакції»).
Тяжкі випадки
гемолітичної
анемії, у
тому числі із
летальними
наслідками,
були
зареєстровані
в період
лікування
препаратом
як у дорослих,
так і у дітей.

Якщо під час
застосування
цефтриаксону
у пацієнта
виникає
анемія, слід
розглянути
діагноз
анемії,
асоційованої
із
застосуванням
цефалоспорину,
та припинити
застосування
цефтриаксону
до встановлення
етіології
захворювання.

Довготривале
лікування.

При
довготривалому
лікуванні
слід регулярно
проводити
розгорнутий
аналіз крові.

Коліт/надмірний
ріст
нечутливих
мікроорганізмів.

Випадки
коліту та
псевдомембранозного
коліту,
асоційованих
із
застосуванням
антибактеріальних
засобів, були
зареєстровані
на фоні
застосування
майже всіх
антибактеріальних
засобів, у
тому числі
цефтриаксону.
Тяжкість цих
захворювань
може
коливатися
від легкої до
загрозливої
для життя.
Тому важливо
враховувати
можливість
такого діагнозу
у пацієнтів,
у яких під
час або після
застосування
цефтриаксону
виникла діарея
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Слід обміркувати
припинення
терапії
цефтриасконом
та застосування
відповідних
засобів
проти Clostridium
difficile. Лікарські
засоби, що
пригнічують
перистальтику,
застосовувати
не слід.

Як і при
застосуванні
інших
антибактеріальних
засобів,
можуть
виникати
суперінфекції,
спричинені
нечутливими
до препарату
мікроорганізмами.

Тяжка
ниркова та
печінкова
недостатність.

У випадку
тяжкої
ниркової та
печінкової недостатності
рекомендований
ретельний клінічний
моніторинг
безпеки та
ефективності
препарату
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

Вплив
на
результати
серологічних
досліджень.

При
застосуванні
препарату
Емсеф®
тест Кумбса
може давати
хибнопозитивні
результати.
Також Емсеф®
може
спричиняти
хибнопозитивні
результати
аналізу на
наявність
галактоземії
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

При
визначенні
глюкози у
сечі
неферментними
методами
можуть бути
отримані
хибнопозитивні
результати.
Протягом
застосування
Емсефу®
рівні
глюкози у
сечі слід
визначати за
допомогою
ферментних
методів
аналізу (див.
розділ
«Побічні
реакції»).

Натрій.

1 г препарату
Емсеф®
містить 3,6
ммоль натрію.
Це слід взяти
до уваги
пацієнтам,
які
дотримуються
дієти з контрольованим
вмістом
натрію.

Спектр
антибактеріальної
активності.

Цефтриаксон
має
обмежений
спектр
антибактеріальної
активності і
може бути
непридатним
для
застосування
в якості
монотерапії
при
лікуванні
певних типів
інфекції, крім
випадків,
коли збудник
вже
підтверджений
(див. розділ ««Спосіб
застосування
та дози»). У
випадку полімікробних
інфекцій,
коли серед
підозрюваних
збудників є
резистентні
до цефтриаксону
мікроорганізми,
слід
розглянути застосування
додаткових
антибіотиків.

Застосування
лідокаїну.

Якщо як
розчинник
застосовують
розчин
лідокаїну,
цефтриаксон
можна вводити
лише
внутрішньом’язово.
Перед введенням
препарату
слід
обов’язково
врахувати
протипоказання
до
застосування
лідокаїну,
застереження
та іншу
відповідну
інформацію,
наведену в інструкції
для
медичного
застосування
лідокаїну
(див. розділ
«Протипоказання»).
Розчин
лідокаїну у
жодному
випадку не
можна
вводити
внутрішньовенно.

Жовчокам’яна
хвороба.

У випадку
наявності на
сонограмі
тіней слід
зважити на
можливість
утворення
преципітатів
кальцієвої
солі
цефтриаксону.
Затінення, що
помилково
вважалися
жовчними каменями,
спостерігалися
на
сонограмах
жовчного
міхура, і
частота їх
виникнення
зростала при
застосуванні
цефтриаксону
у дозі 1 г/добу
та вище.
Особливої
обережності
слід
дотримуватися
при
застосуванні
препарату
дітям. Такі
преципітати
зникають
після
припинення
терапії
цефтриаксоном.
У рідкісних
випадках
утворення
преципітатів
кальцієвої
солі
цефтриаксону
супроводжувалося
симптоматикою.
У разі
наявності
симптомів рекомендується
консервативне
нехірургічне
лікування, і
лікар має
прийняти
рішення про
припинення застосування
препарату,
спираючись
на результати
оцінки
користь/ризик
конкретного
випадку (див.
розділ
«Побічні
реакції»).

Жовчний
стаз.

Випадки
панкреатиту,
можливо,
спричинені непрохідністю
жовчних
шляхів, були
зареєстровані
у пацієнтів,
які
отримували Емсеф®
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Більшість із
таких
пацієнтів
мали фактори
ризику розвитку
холестазу та
утворення
біліарного
сладжу, такі
як попередня
значна
терапія, тяжка
хвороба та
повне
парентеральне
харчування.
Не можна
виключати, що
ініціюючим
або
додатковим
фактором
розвитку
цього порушення
може бути
утворення у
жовчних шляхах
преципітатів
внаслідок
застосування
препарату
Емсеф®.

Нирковокам’яна
хвороба.

Зареєстровані
випадки
утворення
ниркових
каменів, що
зникали
після
припинення
застосування
цефтриаксону
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
випадку
наявності
симптомів
слід зробити
ультразвукове
обстеження.
Рішення щодо
застосування
препарату
пацієнтам із наявністю
в анамнезі
ниркових
каменів або
гіперкальціурії
приймає
лікар,
спираючись
на результати
оцінки
користі-ризику
конкретного
випадку.

Утилізація
лікарського
засобу.

Надходження
лікарського
засобу у
зовнішнє
середовище
слід звести
до мінімуму.
Слід
запобігати
потраплянню
лікарського
засобу у
каналізаційну
систему або
домашні
відходи.
Будь-який
невикористаний
лікарський
засіб після закінчення
лікування
або терміну
придатності
слід
повернути в
оригінальній
упаковці
постачальнику
(лікарю або
фармацевту)
для
правильної
утилізації.

Застосування
у період вагітності
або
годування
груддю.

Вагітність.

Цефтриаксон
проникає
через
плацентарний
бар’єр.
Існують
обмежені
дані щодо
застосування
цефтриаксону
вагітним
жінкам. Дослідження
на тваринах
не свідчать
про безпосередній
або
опосередкований
шкідливий
вплив на ембріон/плід,
пери- та
постнатальний
розвиток. У
період
вагітності,
зокрема у І
триместрі,
цефтриаксон
можна
застосовувати,
лише якщо
користь
перевищує
ризик.

Годування
груддю.

Цефтриаксон
проникає у
грудне
молоко у низьких
концентраціях,
але при
застосуванні
препарату у
терапевтичних
дозах не очікується
жодного
впливу на
грудних
немовлят.
Проте не
можна
виключати
ризик
розвитку
діареї та
грибкової
інфекції
слизових оболонок.
Слід
враховувати
можливість
сенсибілізації.
Потрібно
прийняти
рішення щодо
припинення
годування
груддю або
припинення/відмови
від
застосування
цефтриаксону
з урахуванням
користі від
годування
груддю для дитини
та користі
від терапії
для жінки.

Фертильність.

У
дослідженнях
репродуктивної
функції не
було
виявлено
ознак
небажаного
впливу на
чоловічу або
жіночу
фертильність.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Відповідні
дослідження
не
проводилися.
У зв’язку з
можливістю
виникнення
таких побічних
реакцій як
запаморочення
препарат
може
впливати на
здатність
керувати
транспортними
засобами або
працювати зі
складними
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Дорослі і
діти віком
від 12 років:
призначають
1-2 г
препарату 1
раз на добу
(кожні 24
години). При
тяжких
інфекціях
або
інфекціях,
збудники
яких мають
лише помірну
чутливість
до
цефтриаксону,
добову дозу
можна збільшувати
до 4 г.

Новонароджені,
немовлята і
діти віком до
12 років

Нижче
наводяться
рекомендовані
дози для застосування
1 раз на добу.

Новонароджені
(до 2 тижнів): 20-50
мг/кг маси
тіла 1 раз на
добу, добова
доза не має перевищувати
50 мг/кг маси
тіла. При
визначенні
дози
препарату
для
доношених і
недоношених
дітей
відмінностей
немає.

Препарат
протипоказаний
для
застосування
новонародженим
віком ≤ 28 днів
у разі необхідності
(або
очікуваної
необхідності)
лікування внутрішньовенними
розчинами,
які містять кальцій,
у тому числі
постійні
внутрішньовенні
вливання, які
містять
кальцій,
наприклад,
парентеральне
харчування, у
зв’язку з
ризиком
виникнення
преципітатів
кальцієвих
солей
цефтриаксону
(див
розділ
«Протипоказання»).

Новонароджені
та діти віком
від 15 днів до 12 років: 20-80
мг/кг маси
тіла 1 раз на
добу. Дітям з
масою тіла
понад 50 кг
призначають
дози для
дорослих.

Внутрішньовенні
дози 50 мг/кг
або вищі слід
вводити
шляхом інфузії
упродовж
принаймні 30
хвилин.

Хворі
літнього
віку

Хворим
літнього
віку
корекція
дози не потрібна.

Тривалість
лікування

Тривалість
лікування
залежить від
показання та
перебігу
хвороби.

Комбінована
терапія

Відносно
багатьох
грамнегативних
бактерій існує
синергізм
між
цефтриаксоном
та аміноглікозидами.
Незважаючи
на те, що
підвищену
ефективність
таких
комбінацій
не завжди
можна
передбачити,
її слід мати
на увазі при
наявності
тяжких,
загрозливих
для життя
інфекцій,
спричинених Pseudomonas aeruginosa.
Через
фізичну
несумісність
цефтриаксону
та
аміноглікозидів
їх слід
вводити окремо
в
рекомендованих
дозах.

Дозування в
особливих
випадках

Менінгіт

При
бактеріальному
менінгіті у
немовлят і
дітей віком
від 15 днів до 12
років
лікування розпочинати
з дози 100 мг/кг
(але не
більше 4 г) 1 раз
на добу. Як
тільки
збудник буде
ідентифікований,
а його
чутливість
визначена, дозу
можна
відповідно
зменшити.
Найкращі результати
досягалися
при такій
тривалості
лікування:

Neisseria meningitidis

4
дні

Haemophilus influenze

6
днів

Streptococcus pneumoniae

7
днів

Бореліоз
Лайма:
дорослим та
дітям – 50 мг/кг
(найвища
добова доза –
2 г)
1 раз на добу
протягом 14
днів.

Гонорея

Для
лікування
гонореї
(спричиненої
штамами, що
утворюють
або не
утворюють
пеніциліназу
штамами)
рекомендується
призначати
разову дозу 250
мг
внутрішньом’язово.

Профілактика
інфекцій у
хірургії

Для
профілактики
післяопераційних
інфекцій при
контамінованих
або
потенційно
контамінованих
хірургічних
втручаннях
рекомендовано
– залежно від
ступеня небезпеки
зараження –
вводити
разову дозу 1-2 г
Емсефу® за 30-90
хвилин до
початку
операції. При
операціях на
товстій і
прямій кишці
добре зарекомендувало
себе
одночасне
введення
препарату та
одного з
5-нітроімідазолів,
наприклад,
орнідазолу.

Порушення
функцій нирок
та печінки.

У
хворих із
порушеннями
функції
нирок немає
необхідності
знижувати
дозу в тому
випадку, якщо
функція
печінки
залишається
нормальною.
Лише у разі
ниркової
недостатності
у
передтермінальній
стадії
(кліренс креатиніну
менше 10 мл/хв)
добова доза
не має
перевищувати
2 г.

Хворим,
які
знаходяться
на діалізі,
немає потреби
у
додатковому
введенні
препарату після
діалізу. Слід
однак
контролювати
концентрацію
цефтриаксону
в сироватці
крові,
оскільки у
цих хворих
може
знижуватися швидкість
виведення. Добова
доза
препарату у
хворих, які
знаходяться
на діалізі,
не має
перевищувати
2 г.

У хворих із
порушеннями
функцій
печінки немає
необхідності
знижувати
дозу в тому випадку,
якщо функція
нирок
залишається
нормальною.

При
одночасному
тяжкому
порушенні
функцій
нирок та
печінки слід
регулярно
визначати
концентрацію
цефтриаксону
у плазмі
крові та
проводити
корекцію
дози препарату
у разі
необхідності,
оскільки
рівень виведення
у таких
пацієнтів
може
знижуватися.

Приготування
розчинів

Відновлені
розчини слід
використати
одразу після
приготування.

Залежно
від
концентрації
колір
розчинів може
варіювати
від
блідо-жовтого
до бурштинового.
Ця
властивість
активної
речовини не
впливає на
ефективність
або переносимість
препарату.

Внутрішньом’язова
ін’єкція

Для
внутрішньом’язової
ін’єкції 1 г
розчиняють у
3,5 мл 1 % розчину
лідокаїну;
ін’єкцію
робити у
центр
великого
м’яза.
Рекомендується
вводити не
більше 1 г в одну
ділянку.

Якщо
лідокаїн
застосовують
як розчинник,
отриманий
розчин
ніколи не
слід вводити
внутрішньовенно
(див. розділ
«Протипоказання»).
Для детальної
інформації
рекомендується
ознайомитися
з
інструкцією
для
медичного
застосування
лідокаїну.

Застосування
лідокаїну
передбачає
попереднє
проведення
проби для
визначення
індивідуальної
чутливості
до цього
лікарського
засобу.

Внутрішньовенна
ін’єкція

Для
внутрішньовенної
ін’єкції
розчиняють 1 г
препарату у 10
мл води для
ін’єкцій;
вводять внутрішньовенно
повільно (2-4
хвилини).

Внутрішньовенне
вливання

Внутрішньовенне
вливання має
тривати не менше
30 хвилин. Для
приготування
розчину для
вливання
розчиняють 2 г
препарату в 40
мл одного з
наступних
інфузійних
розчинів,
вільних від
іонів
кальцію: 0,9 % хлорид
натрію, 0,45 %
хлорид
натрію + 2,5 %
глюкоза,     5 %
глюкоза, 10 %
глюкоза, 6 %
декстран у розчині
глюкози 5 %, 6-10 %
гідроксиетильований
крохмаль,
вода для ін’єкцій.
Зважаючи на
можливу
несумісність,
розчини, які
містять
цефтриаксон,
не можна
змішувати з
розчинами,
які містять
інші антибіотики,
як при
приготуванні,
так і при введенні.

Однак 2 г
цефтриаксону
та 1 г
орнідазолу
фізично та
хімічно
сумісні у 250 мл
фізіологічного
розчину
натрію
хлориду або
розчину
глюкози.

Не
можна
використостовувати
розчинники, які
містять
кальцій, такі
як розчин
Рінгера або
розчин
Гартмана, для
розчинення
препарату у
флаконах або
для
розведення
відновленого
розчину для внутрішньовенного
введення у
зв’язку з вірогідністю
утворення
преципітатів
кальцієвих
солей
цефтриаксону.
Виникнення
преципітатів
кальцієвих
солей
цефтриаксону
також може
відбуватися
при
змішуванні препарату
з розчинами,
які містять
кальцій, в
одній
інфузійній системі
для
внутрішньовенного
введення. Препарат
не можна
одночасно
вводити внутрішньовенно
з розчинами,
які містять
кальцій, у
тому числі з
тривалими
інфузіями,
які містять
кальцій,
наприклад,
парентеральне
харчування. Однак,
за винятком
новонароджених,
Емсеф® та
кальцієвмісні
розчини
можна
вводити послідовно,
якщо
інфузійну
систему
ретельно
промити між
інфузіями
сумісним
розчином
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Діти.

Препарат
застосовують
дітям згідно
з дозуванням,
вказаним у
розділі
«Спосіб
застосування
та дози».

Передозування

У разі
передозування
можливе
посилення проявів
побічних
реакцій.

Гемодіаліз
або
перитонеальний
діаліз не зменшать
концентрації
препарату.
Специфічного
антидоту не
існує.
Лікування
передозування
симптоматичне.

Побічні
реакції.

Небажаними
реакціями, що
найчастіше
спостерігалися
при
застосуванні
цефтриаксону,
є
еозинофілія,
лейкопенія,
тромбоцитопенія,
діарея, висип
та
підвищення
рівня печінкових
ферментів.

Інфекції та
інвазії:
грибкові
інфекції
статевих
органів, псевдомембранозний
коліт,
суперінфекції.

З боку
системи
крові та
лімфатичної
системи: еозинофілія,
лейкопенія,
тромбоцитопенія,
гранулоцитопенія,
анемія,
гемолітична
анемія,
розлади
коагуляції,
агранулоцитоз.

З
боку імунної
системи: анафілактичний
шок,
анафілактичні
реакції,
анафілактоїдні
реакції,
гіперчутливість.

З боку
нервової
системи: головний
біль,
запаморочення,
судоми.

З
боку органів
слуху: вертиго.

З
боку
дихальної
системи:
бронхоспазм.

З боку
кишково-шлункового
тракту:
рідкі
випорожнення,
діарея,
нудота,
блювання,
панкреатит,
стоматит,
глосит.

З боку
гепатобіліарної
системи:
підвищення
рівня
печінкових
ферментів, преципітати
у жовчному
міхурі,
ядерна жовтяниця.

З боку шкіри
і підшкірної
клітковини:
висип,
свербіж,
кропив’янка,
синдром
Стівенса-Джонсона,
токсичний
епідермальний
некроліз,
мультиформна
еритема,
гострий генералізований
екзантематозний
пустульоз.

З боку
сечовидільної
системи:
гематурія,
глюкозурія,
олігурія, утворення
преципітатів
у нирках
(оборотні).

Загальні
розлади та
реакції у
місці введення
препарату:
флебіт, біль
у місці
ін’єкції;
пропасниця, озноб,
набряк.

Дані
лабораторних
аналізів:
підвищення
рівня
креатиніну у
крові, хибнопозитивні
результати
тесту Кумбса,
хибнопозитивні
результати
аналізу на
галактоземію,
хибнопозитивні
результати
неферментних
методів
визначення
глюкози.

Інфекці
та інвазії.

Випадки
діареї після
застосування
цефтриаксону
можуть бути
пов’язані із Clostridium difficile.
Слід
призначити відповідну
кількість
рідини та
електролітів
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Преципітати
кальцієвої
солі
цефтриаксону.

Рідкісні
випадки
тяжких
небажаних
реакцій,
іноді з
летальними
наслідками,
зареєстровані
у
недоношених
та доношених
новонароджених
(віком < 28 днів),
яким
внутрішньовенно
вводили
цефтриаксон
та препарати
кальцію. При
аутопсії у
легенях та
нирках були
виявлені преципітати
кальцієвої
солі
цефтриаксону.
Високий
ризик
утворення
преципітатів
у новонароджених
є наслідком
їх малого об’єму
крові та
довшого, ніж
у дорослих,
періоду напіввиведення
цефтриаксону
(див. розділи
«Протипоказання»,
«Особливості
застосування»).

Зареєстровані
випадки
утворення
преципітатів
у нирках,
переважно у
дітей віком
від 3 років,
які
отримували
великі
добові дози препарату
(наприклад ≥ 80
мг/кг/добу)
або загальні
дози понад 10 г,
а також мали
додаткові фактори
ризику
(наприклад
обмежене
споживання
рідини або
постільний
режим). Ризик
утворення
преципітатів
зростає у
пацієнтів,
позбавлених
рухливості
або у хворих
у стані
зневоднення.
Преципітати
можуть супроводжуватися
симптомами
або бути
асимптоматичними,
можуть
призводити
до ниркової
недостатності
та анурії, і
зникають після
припинення
застосування
цефтриаксону
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Зареєстровані
випадки
утворення
преципітатів
кальцієвої
солі
цефтриаксону
у жовчному
міхурі, переважно
у пацієнтів,
яким
препарат
вводили у
дозах, вищих
за
стандартну
рекомендовану
дозу. У дітей,
за даними
проспективних
досліджень,
частота
утворення
преципітатів
при внутрішньовенному
введенні
препарату
була різною –
у деяких
дослідженнях
понад 30 %. При
повільному
введенні
препарату
(протягом 20-30
хвилин)
частота
утворення
преципітатів,
очевидно,
нижча.
Утворення
преципітатів
зазвичай не
супроводжується
симптомами, але
у рідкісних
випадках
виникали
такі клінічні
симптоми як
біль, нудота
і блювання. У
таких
випадках
рекомендується
симптоматичне
лікування.
Після
припинення
застосування
цефтриаксону
преципітати
зазвичай
зникають
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Термін
придатності. 3
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в сухому,
захищеному
від світла місці
при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Приготовлений
розчин
зберігати не
більше 6
годин при
температурі
не вище 25 °С і
не більше 24
годин у
холодильнику
(2-8 °С).

Несумісність.

Не
можна
змішувати з
кальційвмісними
розчинами,
такими як
розчин
Рінгера або
розчин
Гартмана.

Цефтриаксон
несумісний з
амсакрином,
ванкоміцином,
флуконазолом
та
аміноглікозидами.

Не слід
змішувати з
іншими
розчинниками,
крім тих, що
зазначені у
розділі
«Спосіб
застосування
та дози».

Несумісний
з розчинами,
що містять
інші антибіотики.

Упаковка.

По 1000 мг
порошку у
флаконі. По 1
флакону в
картонній
упаковці.

Категорія
відпуску.
За рецептом.

Виробник.

Нектар Лайфсайнсіз
Лімітед-Юніт VI.

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Село
Бхатолікалан,
поруч з
Джхармаджрі,
Е.П.І.П., П.В.
Баротівала,
Техсіл Бадді,
Округ Солан,
Хімачал-Прадеш,
174103, Індія.